Skal jeg satse på ham eller kræver det for meget arbejde?
Til brevkassen For en måned siden lærte jeg en mand at kende. Han er utrolig sød, omsorgsfuld og forstående overfor...
Kære brevkasse
Jeg har nu i snart et år været sammen med en fyr, som jeg mødte på Tinder tilbage i 2019. Jeg har længe overvejet, om mit forhold virkelig er det værd, og jeg kunne godt tænke mig at få et form for svar eller hjælp.
Jeg har læst længe nu og er kommet frem til, at han har rigtig mange narcissistiske træk. Han har valgt at sætte rigtig mange regler op for vores forhold, så som at jeg på ingen måde må have kontakt med nogen af det modsatte køn. Jeg må ikke gå klædt, så nogle af mine former kan ses. Jeg må ikke gå med smykker eller parfume, da det virker attraktivt for andre mænd. Jeg må heller ikke snakke med de drenge, der er i min klasse, eller for den sags skyld gå op ad en trappe, mens der er en mand, der går bag mig.
Jeg har efterhånden bare taget det til mig, og det er nu blevet en del af min hverdag at leve sådan. Men sagen er den, at han selv gør alle de ting, som han siger til mig, at jeg bestemt ikke må gøre. Han gemmer også ting for mig.
Han læser mine beskeder med andre, og han kan finde på at slette mine veninder fra min Facebook eller sociale medier, hvis han synes, de snakker for meget om ting, han ikke vil have, jeg skal snakke om.
Han gider heller aldrig lave noget med min familie og mig. Og han har endda et had til min lillebror, fordi jeg snakker mere med ham, end jeg gør med min kæreste.
Det var overhovedet ikke sådan til at starte med, men efterhånden, som vi kom længere ind i forholdet, blev det værre og værre.
Han har også meget svært med at vise mig kærlighed, og jeg skal tit “plage” eller gøre mig til, før han vil vise mig det.
Jeg elsker ham virkelig højere end noget andet, og jeg er fast besluttet på, at det skal være ham og mig. Men alle siger til mig, at det er så psykisk skadeligt for mig, og at det i fremtiden vil ødelægge mig som menneske.
Jeg ved virkelig ikke, hvad jeg skal gøre, og jeg græder næsten hver dag, fordi jeg er så forvirret om, hvad jeg burde, og hvad jeg vil.
Jeg tror aldrig, han ændrer sig, men jeg håber det virkelig. Han har forvandlet mig direkte ind til den pige, han vil have, jeg skal være. Jeg er en stor modsætning til, hvad jeg var dengang, da vi mødte hinanden og det gør mig ked af det. Hver gang jeg spørger ham, om han elsker mig for den jeg er, og han siger ja, så græder jeg, for dybt inden i ved jeg godt, at det ikke er den rigtige mig.
Hvad burde eller kunne jeg gøre i denne situation?
Hilsen K 🙁
Kære K
Tak for dit spørgsmål til brevkassen. Jeg kan høre, at du har det rigtigt svært for tiden. Og det giver mening!
For det lyder bestemt, som om du er udsat for negativ social kontrol.
Her kan du læse noget om, hvordan negativ social kontrol kan komme til udtryk som:
Det handler om en æresrelateret form for social kontrol i den kontekst, jeg har taget uddraget fra. Det behøver ikke at gøre sig gældende i dit tilfælde, men det er slående, hvor mange ”pinde” du kan hakke af! Og så kan du endda tilføje, at han også afgør, hvad du må tænke på og tale om med dine veninder. Det er voldsomt grænseoverskridende! Du skal tage de tegn, du mærker, alvorligt – at det er psykisk skadeligt for dig, at han har forvandlet dig til noget andet, end du var, da I mødte hinanden, og at han ikke elsker dig for det, du i virkeligheden er. Og at han så ikke følger egne regler, understreger bare urimeligheden i hans adfærd.
Det er sjældent, at jeg direkte opfordrer nogen til at forlade deres partner. Og det er dit liv, så ultimativt er det jo dig, der bestemmer. Men mit råd er: Forlad din kæreste. Og hellere i dag end i morgen.
Men tag gerne nogle med i processen, som kan minde dig om, hvorfor du tog beslutningen. Prøv at høre dine nærmeste, om de kan mærke, du har forandret dig. Og sørg for, at de ved, hvad du gør, og hvordan det påvirker dig, så det kan være deres åbne arme, du søger, når du mærker savnet efter din kæreste.
Derefter håber jeg, du kan have en tid, hvor du kan finde tilbage til dig selv. Den du var. Og med tiden finde en kæreste, der sætter pris på netop det. Man må gerne file på hinandens skarpe kanter i et forhold, men man har aldrig ret til at lave et andet menneske om og kontrollere det i den grad, du oplever lige nu.
Med venlig hilsen