Skal jeg satse på ham eller kræver det for meget arbejde?
Til brevkassen For en måned siden lærte jeg en mand at kende. Han er utrolig sød, omsorgsfuld og forstående overfor...
Kære brevkasse
Jeg er fraskilt med to mindre børn og har haft et langdistanceforhold til min nye kæreste i snart 2 år. Vi bor i hver vores ende af landet. Han har store børn, som primært er hos deres mor. Vi har ikke udsigter til at kunne flytte sammen, da han vil fastholde sin bopæl i sin landsdel pga. sine børn. Den ældste af han børn nægter at møde mig, det kan jeg ok forholde mig til, selvom det gør ondt indeni.
Det, der nager mig mest, er, at jeg ikke må komme med til noget som helst, hvor hun er med, da hun ikke ønsker at vide af mig. Hun har aldrig mødt mig og kender intet til mig.
Mit problem er, at jeg kan mærke, det æder mig langsomt op, hver gang der er fest i familien, og hvis hun skal med, så må jeg ikke komme med.
Min kæreste siger at jeg må leve med det, men kan ikke helt lade det ligge. Jeg syntes jeg har været tålmodig og kan mærke en voksende foragt på hende også nu. Den har slet ikke været der i starten, men er kommet snigende. Jeg føler lidt at jeg spilder min tid og mine år på en mand, der ikke kan sige fra overfor sin datter og føler lidt at vores fremtid er usikker.
Jeg elsker ham, men kan mærke det andet fylder mere og mere. Er det forkert af mig at føle sådan, og hvor tålmodig skal jeg blive ved med at være, og skal jeg evt. give et ultimatum, nærmest hende eller mig han må vælge imellem?
Kære Kvinde
Tak for din henvendelse til brevkassen.
Problemet
Du er i et kæresteforhold med en mand, og I bor i hver sin ende af landet.
Din ven har et forhold bag sig, hvor der er større børn, som mest opholder sig hos moderen.
Der er en datter, som ikke ønsker at vide af dig, trods det at hun aldrig har mødt dig.
Svar
Hold da op det er ikke lette betingelser, du har til at få et kærlighedsforhold til at fungere.
Der er lang afstand imellem jer. Kæresten vil ikke flytte fra, hvor han bor. Din kæreste virker meget fastlåst i sin holdning til jeres fremtid sammen. Han udtaler, at du må leve med, at datteren ikke vil møde dig.
Det største problem i min optik er, at du nærmest bliver gemt væk. Og at faderen ikke vil tage kampen op med datteren.
Jeg vil anerkende dig for din selvindsigt.
Du skriver, at det æder dig langsom op, hver gang der er fest i familien, og du ikke må komme med, hvis datteren er til stede.
Du har været tålmodig – måske også gået for langt og spildt din tid.
Jeg forstår, at du oplever, at jeres fremtid er usikker.
Du skriver, at du elsker manden, men elsker han dig?
Hvordan er han i forhold til dine børn?
Kunne du foreslå samtale ved en familieterapeut, hvor I begge er til stede, og der kommer andre briller på og ser den fastlåste situation udefra?
Det er meget tvivlsomt, om der er en fremtid for dig sammen med kæresten.
Jeg oplever, han giver dig dårlige betingelser og flytter sig ikke en tøddel.
Jeg tænker på pigen og hendes fremtid. Hvor gammel er hun?
Har det været en vanskelig skilsmisse forældrene imellem?
Datteren er meget benægtende og fortrængende i, at faderen har et forhold til en ny kvinde. Er hun bange for at miste sin far, og hvilke tab kan der evt. tidligere have været i hendes liv?
For mig at se trænger hun til hjælp for at komme til erkendelse af, at hun ikke kan eller skal styre sin fars valg af kæreste på denne måde.
Samtidig er det forståeligt, hvis datteren er blevet ramt af forældrenes skilsmisse, og af at hendes far har fået en ny kæreste. Det er vigtigt, at hun bliver forstået og får hjælp ind i sin situation. En terapeut eller psykolog ville kunne hjælp datteren.
Til dig vil jeg sige: Søg en kæreste som elsker dig ubetinget og som vil være stolt af at vise dig frem. Du skal ikke gemmes bort og kun tages frem, når det passer kæresten.
God vind fremover i dine valg.
Kærlig hilsen
Med MobilePay kan du nemt støtte arbejdet med din mobil. Ønsker du fradrag for gaven, skriver du blot dit CPR-nummer i beskedfeltet.
TAK for enhver gave!
Send til 94 907